Okej, Coop. 105 grader...
- Vad säger du om det? - 105? Jag kan klara av mer.
107...
- 108... - Jag känner det.
- 109... - Den här väntan tar kåI på mig.
- Okej, 110. - 110?
110 heta grader.
Det är riktigt. Är du redo att gå ut och möta hettan?
- Varma vindar blåser i mitt hår. - Är du redo?
- Jag är redo. Är du redo? - Nu gör vi det.
31. 31 grader!
- 31 minus! - 31 minus! Nytt rekord!
Nytt rekord! Det är kallt!
Inspirerad av en sann historia.
NSF forskningsbas, Antarktis.
Jag ogillar att göra det här, men... Upp och hoppa, nu får ni vakna.
Okej, om "upp och hoppa" inte fungerar...
Är det någon som är hungrig?
Så ja, Max.
Vad säger du, är du redo för lite träning innan frukost?
Hur är det?
Vad sägs om högerfältet?
Jag tycker det ser ganska bra ut, eller vad säger du, Max?
Hämta den!
Hej, Maya.
Hur mår min favoritflicka?
Hur är det? Håller du koll på alla?
Vänstra fältet. Hämta den.
Vänstra fältet, Maya!
Hämta den!
Så ja, Max. Kom hit.
Lugna ned er. Det räcker till alla. Här har du, Shorty.
Duktig pojke, Shadow. Dewey. Truman.
Här har du, gamle Jack.
Det är min favoritflicka, det. Här, jag byter. Här har du, Maya.
- Hej. - Hej.
- Jag trodde inte jag skulle få se dig. - Du hade väl tur.
- Jag tror nog det. - Katie! Har du fått flyglicens än?
- Coop, jag har saknat dig. - Okej.
- Orkar du? - Ja.
Försiktigt. Den där utrustningen har klarat sig oskadd flera hundra mil.
Det vore synd om den gick sönder de sista metrarna.
Förlåt.
Hej, jag är doktor Davis McClaren. Jord- och rymd-forskare, UCLA.
Jerry Shepard, expeditionsguide. Välkommen till jordens sydligaste punkt.
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
Om du går längre söderut, ramlar du av planeten.
Det vore olyckligt.
Charlie Cooper, kartograf, mekaniker, ansvarig för landningsbanan.
- Trevligt att träffas. - Doktor McClaren! Välkommen till isen.
Andy Harrison, NSF forskningschef. Det är en ära att få träffa er.
- Doktor Rosemary Paris, fältsamordnare. - Trevligt att träffas.
- Du har hälsat på resten av teamet? - Ja, Cooper tar väl hand om mina saker.
Cooper, verkligen? Någon gång måste väl vara den första, förmodar jag.
- Nu går vi in. - Tack.
Okej, en underbar kvinna på min sida...
- Vad spelar vi? - Hon är vacker.
- In med 25 cent. - 25 cent.
- Ni kommer att förlora. - Du kommer förlora.
Galna Katie, du kommer förlora.
- Vill du vara med? - Nej, jag slutade för länge sedan.
Du flög ju hit med Katie, inte sant?
Påminn mig hur du ska ta dig hem.
Säg mig, gamle Jack, är du med eller inte?
- Översättning? - Han säger att han inte är med.
Hur är din nya flickvän, Coop?
Hur min nya flickvän är? Jag vet inte...
Vad sägs om sexig?
Hon är också forskare vid den italienska basen.
- Vacker och smart. - Smart.
- Saknas det inte något på bilden? - Okej, du menar mig?
Bilden är på väg. Hon ska skicka en där vi båda är med, okej?
Ha tålamod, Jer.
- Hur många? - Två.
Doktorn, ser du fram emot din första tripp till Dry Valleys?
Det är en mycket häftig plats så här års.
Han måste åka till Mount Melbourne för att leta efter sin meteorit.
Melbourne? Ingen sade något till mig om Melbourne.
Ja, meteorit-letande är en ganska liten värld, och...
...jag ville inte att någon skulle få reda på vart jag var på väg.
Jag letar efter något speciellt vid Melbourne och NFS håller tyst om det.
Är det några problem?
Låt mig visa er en sak.
Jag ska visa er på kartan.
- Här är vi. - Ja.
Här har vi Dry Valleys. Här uppe ligger Melbourne.
Dubbelt så långt i motsatt riktning. Jag har gått igenom vår rutt länge-
- men jag har inte varit vid Melbourne sedan början av säsongen.
Så kanske är fallet, men McClaren har rest en lång väg och om vi-
- vi kan anpassa oss efter vad han önskar, borde vi göra det.
- Det är slutet av januari, isen är för tunn för skotrarna.
Det finns bara ett sätt att klara av den resan och det är med hundarna.
Hundarna?
Okej, klarar de av att släpa på min utrusning?
- Hundarna klarar sig. - Det är mycket sent i säsongen.
Förra året hade vi hundarna ute tills sista dagen, Jerry.
Okej, Andy, du bestämmer. Jag går och förbereder.
- Behöver du hjälp? - Nej, det går bra ändå.
Coop, säg godnatt till Buck.
Jag tror att jag hoppar över, Jer.
Kom igen, nu går vi! Alla går ut, nu ska ni sova.
Duktigt, Jack. Duktig pojke, vi syns imorgon.
Hej, Maya.
Vad sägs? En resa till, sedan får ni vara hos McMurdo över vintern, okej?
Låter det bra? Så ja.
Hej, Max. Jag förväntar mig att du gör ditt bästa.
Lyckostjärna, va? Vi får hoppas det. Vi syns imorgon, Max.
- Knack, knack. - Hej.
- Jag värmde upp din favoritglass. - Jordgubbe är din favoritglass.
Du kom hit tidigt. Jag hade inte tid att gå och handla.
Det blev lite ändringar. Hur har du haft det?
Det har varit en bra säsong. Hundarna är duktiga.
Maya har varit otrolig. Gamle Jack börjar bli lite gammal, så...
Jag undrade hur du har haft det, Jerry.
- Jag stör väl inte? - Nej, Rosie, vi tar bara igen lite.
Okej.
Okej... Vi syns imorgon.
- Tack, det var gulligt. - Ingen fara. Godnatt.
Godnatt.
- Ursäkta mig. - Förlåt.
Se upp!
Tragisk fakta om det här stället: Golvet är bekvämare än sängarna.
Vad exakt är det du gör här?
Kartografi. Jag har tillbringat två år till att kartlägga hela området.
Hej, vad hände? Fullträff?
Nej, jag slog inte ens till.
Bara kollade... Det är fortfarande en fullträff, Jer.
Förlåt mig, kompis. Jag såg dig visst inte.
Vi stänger av värmen på natten, så om du behöver något som kan få dig varm-
- föreslår jag att du sover med det.
- Se upp! - Jerry!
Det här var det sista.
Nu tappar vi väl inte bort dig?
Regel nummer ett...
Om du går fram till hundarna, gå fram till dem framifrån, okej?
- Ser du hur spända remmarna är? - Ja.
Så vill jag att de är hela tiden. Om remmarna är lösa, bråkar hundarna.
- Det vill vi inte. - Förstått. Något mer jag borde veta?
Nej, resten är upp till mig. Jag måste hålla koll på dem.
De kan springa ihjäl sig. De älskar sitt jobb.
Officiella presentationer...
Längst fram har vi min favoritflicka, Maya.
Bredvid henne har vi gamle Jack som nyss fyllt 10 och snart går i pension.
Den vita här bak är Shorty. Bredvid honom har vi valpen.
Det här är Max. Han tränar fortfarande.
Han har det rätta virket. Jag förväntar mig mycket av honom.
Här har vi tvillingarna. Det här är Truman.
Truman bet lite på Dewey för några år sedan.
- Ser du ärret ovanför hans öga? - Ja.
De har varit kompisar sedan dess.
Sist men inte minst har vi två fina slädhundar längst bak.
Den gråa är Shadow och den röda är hans polare, Buck.
Bara muskler, ingen hjärna. Vi älskar dem ändå.
- Är ni redo att fara? - Ja, jag tror det.
Jag blev just presenterad för Maya, gamle Jack, Shorty-
- Max, Truman, Dewey, Shadow and Buck.
- Perfekt. - Jer?
- Var försiktig där ute, okej? - Alltid. Ta hand om Cooper.
Oroa dig inte, jag ska ge honom mycket mat och vatten.
Nu får det vara nog. Är vi klara?
Jag vill ta ett kort på våra modiga äventyrare, tack.
Okej, vänta!
Okej. Är ni med?
Ett, två tre!
Vackert, så vackert.
Coop, det är bäst du tar farväl av Buck.
Jaså?
Vi ses, Buck! Ta det försiktigt.
Nej, du måste komma hit och säga det. Du ger honom komplex.
Mina komplex då?
Kom runt och ta farväl.
Jag tror att han hörde, Jer...
Jag vet inte varför du gör såhär.
Okej...
Vi syns, Buck.
Ta väl hand om doktorn och Jerry, okej?
Vad äckligt! Det var förfärligt!
Jag har hundsaliv i munnen och näsan!
Var det roligt?
Jag förstår inte vad som är så roligt.
- Ta hand om er, vi syns. - Hejdå.
Kom igen, nu kör vi hårt! Kom igen, öka!
Kom igen, Jack! Kom igen, gamle Jack!
Så ja, Maya! Kom igen, tjejen!
Vad är det?
Det finns isfält framför oss. Jag vet inte hur tjock isen är.
Det var därför vi inte kunde ta snöskotrarna. Titta.
Vad gör vi?
Jag ska göra lite ändringar. Sprida ut hundarna för säkerhetens skull.
Det går lite saktare, men vikten fördelas.
Om någon hund faller igenom är remmen lång nog så inte de andra följer med.
Öka!
Doktorn!
- Ser du det där? - Vad är det för något?
Här.
- Ser du dem? - Ja, vad är det för något?
Leopardsälar. Mer leopard än säl om du frågar mig.
- Ska vi låta dem vara ifred? - Ja, vi håller oss borta.
Så ja, stanna!
- Vad var det där? - Vi är på en glaciär nu.
Vi måste ta det försiktigt. Gå av.
Ta bromsen. Du kör släden, okej?
Trög broms. Håll släden i mina fotspår.
- Jag undersöker terrängen. - Förstått.
Glaciären rör alltid på sig, så vi måste vara försiktiga.
Ha två fötter på bromsen om det behövs.
- Var beredd, okej? - Okej.
Försiktiga nu! Lugnt och försiktigt! Nu kör vi!
Stanna, stanna! Bromsa hårt!
Vi har en spricka precis här.
Jag vet inte hur stor den är, så vi måste gå runt.
Vi tar den här vägen. Sakta och försiktigt.
Jag ropar hit Maya och sedan måste du ta det försiktigt.
- Uppfattat. - Kom hit, Maya!
Vad gör du, Max?
Nej, Max! Stanna, max! Stanna, doktorn!
Nej!
Håll i!
Håll i dig i släden med båda händerna! Med båda händerna!
Öka! Kom igen, Jack, ta i! Kom igen, Maya, ta i!
Kom igen, öka!
- Gick det bra? - Ja.
Gör mig en tjänst. Packa inte ned så mycket nästa gång.
Försök även att komma lite tidigare.
Andy sade att resan skulle gå bra. Du höll också med.
Andy är min chef. Jag gör vad han säger åt mig att göra.
Om du inte trodde att det var säkert, borde du inte ha backat.
Lugn...
- Tack för det där idag, Jerry. - Ingen fara.
- Vem är konstnären? - Min son, Eric.
Han gör en sådan på varje resa.
Han liknar er fru.
Lyckliga unge.
Ja...
- Själv då? Har du någon? - Skämtar du?
Jag är här nere sex månader om året och åker omkring med forskare.
Vilken kvinna hade stått ut med det?
Katie då? Det såg ut som ni hade någonting på gång.
Ja, för några år sedan.
Du vet hur det är. Ibland fungerar det, ibland inte.
Jag antar att förhållanden inte passar in på min livsstil.
Kom nu, vi går ut.
Vi ger oss iväg tidigt imorgon. Kom igen, Max.
Kom hit, Max.
Stanna!
Stanna. Tryck ned bromsen, jag tar över härifrån.
Uppfattat!
Vad sägs?
- Det var allt något. - Det är Melbourne.
- Det blir vårt hem i en vecka. - Vackert.
Framåt!
Victoria, det här är McMurdos väder. Kom.
Victoria, det här är McMurdos väder.
Det här är Victoria. Vi hör er, Mactown.
Hej, Andy. Det är Steve. Tänkte bara höra hur det var med teamet.
Vi är fyra vid basen och två ute på fältet. Kom.
Jag föreslår att ni hämtar in dem. Två lågtryckssystem rör sig söderut.
De vill ha in er snarast för säkerhetens skull. Kom.
Det är uppfattat, Mactown. Klart slut.
Kontakta Jerry.
Har du lust att ge mig lite när du är klar?
Visst.
- Har du den? - Ja, tack.
- Hur ser det ut? - Allt pekar på platsen där vi är.
De kommande dagarna kommer att säga oss mycket.
Basen till Melbourne. Kom. Basen till Melbourne. Kom.
Jerry, hör du mig? Kom.
Melbourne här. Är det du, Katie?
Jerry, Mactown hörde av sig...
En stor storm är på väg. Kom.
Du måste upprepa det där. Det är dålig täckning här.
Återvänd till basen, Jerry. Är det uppfattat?
En stor storm är på väg. Mactown vill att ni återvänder. Kom.
Uppfattat. Vi kommer tillbaka. När kan vi förvänta oss stormen?
Katie?
Jag är ledsen, det verkar som att vi måste packa ihop.
- När måste vi återvända? - Direkt när vi vaknar imorgon.
- Lyssna här, Jerry... - Du hörde henne.
Jag kan inte återvända utan att ens ha försökt, Jerry.
Det är inte du som bestämmer det.
- Nej, det är det inte. - Det är en stor storm på väg.
Ingen liten, men stor. Det är en stor skillnad på en liten och en stor här.
Mitt jobb är att få hem dig helskinnad och det är exakt vad jag ska göra.
Vi snackar om en sten från en annan värld.
Vi kanske kan hitta den första meteoriten från planeten Mercury.
Det kan leda oss till upptäckter som vi inte ens kan föreställa oss.
Det är som att när man klättrar i berg är inte den spännande biten-
- vad man vet finns där, utan det som man inte vet.
Det är vad man kan hitta och det är samma sak här.
Jag har åkt halvvägs runt jorden för att leta efter något som är viktigt för mig.
Snälla, Jerry...
Man måste våga chansa för saker man bryr sig om.
Halvdag på östra sluttningen. Imorgon vid lunch är vi tillbaka.
Det är avgjort.
Nej.
- Tiden rinner iväg. - Tro mig, jag vet.
Jerry!
- Jag tror vi har något här. - Vänta!
Vänta ett tag. Rör dig inte. Du är utanför säkerhetszonen.
Den här var stor. Elva centimeter lång, helt intakt.
Det kan liknas en vanlig sten, men jag har aldrig sett något liknande.
- Jerry! - Rör dig inte!
Det området är inte säkrat. Jag sade åt dig att hålla dig inom flaggorna.
Herregud! Den här är det!
Vad bra, men stå still. Vad roligt att du hittade din sten, men kom nu.
Gå tillbaka i dina fotsteg. Kliv i dina fotsteg.
Jag visste att jag kunde hitta den! Vad var det jag sade?
En halvdag! Tack.
Nu när du har skrämt ihjäl mig, kan vi åka hem då?
- Ja. - Vi sticker.
Victoria, det här är Mactown. Kom.
Victoria här. Vi hör er, Mactown.
Den kommande stormen rör sig nu snabbare och är starkare.
Vi skickar koordinaterna till er. Mactown, klart slut.
Det är uppfattat, Mactown. Klart slut.
Basen till Melbourne. Kom.
- Lugna ned er nu! - Vad är det?
Jag måste titta till en av hundarna. Kontakta Katie och fråga om stormen.
Okej.
Tusan, det ser ut att vara gamle Jack. Kom hit, Jack.
Basen. Kom.
- Du kommer att bli bra. - Basen?
Har du fått någonting i tassen?
Det här är Melbourne-teamet. Basen, kan vi få en...
Hur gick det?
- Jag tror att benet är brutet. - Stanna där, jag kommer snart.
Vänta, rör dig inte!
Doktorn!
Trampa inte vatten! Trampa inte vatten!
Titta på mig. Ser du isen? Davis!
Ta tag i isen! Det fryser fast i dig!
Det tar längre tid att förfrysa än att drunkna!
Bra, bra! Håll i, jag kommer ned!
Okej, kom igen!
Håll i!
Kom hit, Maya!
Jag kan inte andas, jag kan inte andas.
Ta djupa andetag.
Ta repet, Maya.
Gå till honom. Hon kommer över till dig. Hon kommer över.
Ligg, Maya.
Duktig flicka, kryp till honom.
Fortsätt, Maya, jag har dig.
Håll ut. Håll dig vid medvetandet.
Kom igen, Maya.
Försiktigt, Maya. Försiktigt.
Duktig flicka.
Bra jobbat, Maya. Lägg repet över honom.
Duktig flicka.
Ha din vänstra arm på isen, precis som du har nu-
- men du måste sträcka upp din högra arm.
Du måste få in armbågen och armen i öglan.
Du klarar av det. Så ja.
Bra jobbat. Precis så. Kom hit, Maya!
Duktig flicka, Maya. Duktig flicka.
Jag har dig.
Spänn åt den.
Gör dem redo, Maya!
Nu! Nu! Kom igen! Ta it!
Kom igen! Öka!
Kom igen, Maya! Kom igen, gamle Jack!
Kom igen!
Öka!
Håll ut, okej?
Vi ska få hem dig, okej? Oroa dig inte!
- Jag ska ta dig tillbaka! - Jag är ledsen...
Du ska åka hem och träffa din familj. Du ska träffa din son.
Kom hit, Maya. Du måste leda vägen hem!
Spring fram, Max! Maya behöver din hjälp!
Nu! Spring! Öka!
Jag kan flyga i det här, Andy. Det vet du att jag kan.
Jag är ledsen. Frågan är inte om du kan flyga nu, utan om du kan se något.
Oroa dig inte, han har varit med om värre.
Värre än det här?
Vad?
Basen till Melbourne-teamet. Kom.
Basen till Melbourne. Kom.
Det här är Katie. Snälla, svara.
Hör du mig, Jerry? Kom.
Klart slut.
Duktiga hundar.
Tillbaka här, inte sant?
Andy, Coop, de är här!
Jerry! Mår du bra?
Han har ett brutet ben! Han har även varit i vattnet!
- Hämta båren! - Uppfattat!
- Jag gillar inte hostljudet. - Ta hundarna.
Titta på hans händer! Få in honom!
- Kom igen, Jerry. - Vi går in!
Bra jobbat. Bra jobbat.
Duktig flicka, Maya! Du tog oss hem!
Nu tar vi en titt på benet.
Rosemary. Hämta utrustningen för köldskador.
Doppa fingrarna i det här. De kommer att värmas upp sakta men säkert.
- Hej, hur mår du? - Hur mår hundarna?
- Bra, jag har just matat dem. - Hämta stenen som ligger i släden.
Stenen? Hittade han det som han letade efter?
- Självklart, han hade en bra guide. - Fixa i ordning planet snarast, Katie.
Doktor McClaren kan mista sitt ben utan den rätta behandlingen.
- Hur blir det med hundarna? - Det är allt vi får plats med.
Jag talade med Mactown. Vinter-teamet är redo att åka.
Katie kan flyga tillbaka och hämta hem hundarna.
Jag väntar här och flyger hem med hundarna senare.
Det är uteslutet. Det kan vara tredje gradens köldskador-
- och vem vet vilka nervskador du redan kan ha.
Han har rätt, Jerry. Jag återvänder direkt. Jag lovar.
Nu gör vi oss reda att sticka härifrån.
- Ta ut dem. - Akta hans huvud.
- Jag behöver hjälp. - Var försiktig med hans ben.
- Spänn fast båren, Rosemary. - Den sitter fast.
Hjälp mig att spänna fast hundarnas halsband så de inte tar sig loss, Coop.
Kom hit, Max! Duktig pojke.
Kom hit.
Kom hit, Max.
Kom hit. Duktig pojke, Max.
- Nu så. - Det tar inte lång tid.
Så ja.
- Nu tar vi de andra. - Okej.
Håll ut.
Det var den sista.
Okej, Maya. Håll koll på dem. Jag kommer tillbaka, jag lovar.
Var snäll!
Håll i er. Det kommer att bli skakigt.
- Jag vet att du är lite rädd, Coop... - Mycket rädd för att flyga, ja.
Station McMurdo, Antarktis.
- Hej. - Hej! Äntligen!
Du hade tur som svimmade av.
Det studsade så mycket där uppe som bollarna vid Dodger Stadium...
Katie skrek åt mig hela tiden att jag skulle sluta skrika, men jag kunde inte.
Det var för intensivt! Det var galet!
- Var är alla? - Alla är här vid Mactown.
Davis mår bra, du mår bra...
Du har fortfarande dina händer kvar! Allt är bara bra.
Hämtade Katie hundarna?
Nej, de sade åt henne att vänta tills det blev bättre förhållanden.
Jer? Det har snöat sedan vi kom hit.
Du har äntligen vaknat.
- Hur är det med dina händer? - Bra.
- När kan vi åka tillbaka? - Du borde vila...
Nej, Katie. När?
Vädret har blivit sämre. Ingen kan flyga dit.
När blir vädret bättre?
De har ställt in vinter-teamet. Ingen åker dit förrän till våren.
Jag behöver den nu!
- Ursäkta mig, kommendören? - Vem är du?
- Jerry Shepard, jag är med NSF. - Andy Harrisons team, inte sant?
Vi behöver flyga tillbaka till basen. Alla blev inte riktigt evakuerade.
Vad? Jag beordrade att alla skulle bort därifrån igår.
Nej, inte alla. Vi lämnade kvar åtta hundar där.
Hundar? Jag har 200 personer och tio team som ska evakueras till Nya Zeeland.
Just det. De där hundarna är en del av vårt team, NSF.
Kapten, vi har problem med några motorer som har isat igen.
- Vi måste få igång planen. - Titta här, det här är idag...
Vi har två dagar på oss att evakuera alla innan en till storm inträffar.
Om den håller i sig ända hit, som det är sagt, så kan ingen ta sig härifrån.
Vi har inte förnödenheter nog att stanna här över vintern.
- Jag är lite upptagen nu. - Vi behöver bara ett plan...
- Ska vi göra det? - Göra vad?
- Starta några av planen. - Kan du vänta en stund?
Om vi bara kunde få ett plan som den vi flög hit med. Tre timmar tar det.
Det enda vi har kvar är C-130 och de kan inte landa vid en bas.
Vi kan inte bara lämna dem där.
Jag kan inte göra något åt det. Jag är ledsen.
- Få igång planen! - Det är uppfattat, kapten.
- Kom in. - Hej.
Hur är det?
När går ert plan? Ditt och Rosies.
Ett par timmar innan ditt, Coops och doktorns.
Jag är ledsen, Jerry. Det är jag verkligen.
Jag vill inte prata om det. Vill du ha något att dricka?
Visst.
- Fresca... - Det är allt jag har.
Du vet att det inte var ditt fel. Det var ingens fel.
- Vi bara lämnade dem där... - Vi lämnade dem bara inte.
Gör inte så här mot dig själv. Hundarna är starka, det kanske finns en chans.
Vi spände åt deras halsband innan vi åkte så att de inte skulle ta sig loss.
Jag vet...
Jag vet att du vill att jag ska komma på hur vi kan ta oss tillbaka ut dit.
Jag vet att du är besviken på mig.
Nej.
Ibland måste man bara sänka sina förhoppningar.
Vet du vad, Jerry? Jag är ledsen. Jag är verkligen det.
Jag måste gå och packa.
12:e februari.
Antal dagar ensamma: Fyra.
Fyll i den här och gå med den till administrationen. Följ den röda linjen.
Om du har tur kan du få utbetalning i augusti.
Augusti?
Jag tror inte du förstår. Om några dagar kommer hundarna... Jag måste åka nu.
Jag är ledsen, mr Shepard. När vintern väl börjar-
- så går det, som du vet, varken att åka dit eller tillbaka.
Vi var tvungna att ställa in vinter-teamen i år.
- Vi fick inte dit dem innan stormen. - Någon måste väl åka söderut?
Var resonabel. Det här är den största antarktiska stormen på 25 år.
Om du inte tror mig, ta då en titt på den här väderleksrapporten.
Pasadena, Kalifornien.
Ja, bra.
- Vart är raketen på väg? - Till Mars, pappa.
- Jaså? - Titta vem jag hittade.
Hallå där, äventyraren!
- Hur är det? - Bara bra.
- Hur är det med fingrarna? - Jag får behålla dem.
- Bra. - Hur är det med benet?
Svårt att säga, gipset ser bra ut, tack vare Eric.
Det står en kanna kaffe i köket, så... Kom så hittar vi en målarbok, Eric.
- Vilken trevlig överraskning. - Behöver du hjälp?
- Nej, jag klarar mig. - Klarar du det?
Varför har du kommit till Los Angeles?
Jag tog med någonting till dig.
Tack.
Jag måste ta mig tillbaka. På direkten.
Jag kan inte sova om nätterna. Jag har varit hos NFS, agenturer, stiftelser...
Jag har försökt få TV att följa mig tillbaka med en kamera.
Allt för att få ihop pengar. Det tar bara för lång tid.
Nu har jag bara en vecka på mig att ta mig tillbaka innan vintern kommer.
Sedan kommer ingen på sex månader. Du har ju dem runt ditt lillfinger.
Forskningsfinansiärerna...
- Universitetsdonationer? - De gör väl allt för dig nu?
- Lyssna på dig själv, Jerry. - Nej, det kommer bara vara jag.
Det tar bara tre dagar. Säg att jag ska förbereda din nästa resa.
- De kastar bara bort pengarna. - Nej, det gör de inte.
Även om du kunde ta dig ned dit nu, är det ändå 50 minusgrader.
Var realistisk, Jerry. Det har redan gått...
Jag vet hur lång tid det har gått men jag måste få veta. Jag måste åka.
Det är inte möjligt, Jerry.
Det är bara inte möjligt.
Du måste hitta ett sätt att glömma det här.
Glömma?
Kan du göra det?
23:e februari.
Antal dagar ensamma: 15.
Hej, det är Kate. En vecka har gått. Tänkte bara höra om du var hemma.
Hejdå.
Det är Kate igen, Jer. Ring upp mig. Hejdå.
30:e mars.
Antal dagar ensamma: 50.
Här borta!
Havet är en farlig plats.
Respektera havet. Var alerta.
Ta nu paddeln så här, i båda händerna.
Så ja, nu ska vi paddla jämnt. Växla paddeltagen.
Just så.
Kan du ta över, Al?
Hej, vad gör du här?
Någon berättade att Jerry Shepard arbetade vid ett läger för barn.
Jag kunde inte tro det så jag var tvungen att se det med egna ögon.
Är det varför du är här? För att håna mig?
Jag är bara chauffören. Någon ville träffa dig.
Kom hit, Brandy! Hälsa på Jerry!
- Fullvuxen och fin. - Hon är smart, precis som du sade.
Är hon? Låt oss se hur väl du har tränat henne då.
Hämta den!
Hon gör bra ifrån sig.
Jag vet fortfarande inte vad du gör här.
Du ringde aldrig upp mig, jag blev orolig.
- Jag har varit upptagen. - Jag kan se det.
Du då? Vad har du haft för dig?
Inte mycket. Jag träffar någon.
- Verkligen? - Inte så länge, men jag gillar honom.
Han är raka motsatsen till oss. Jobbar bara med huvudet.
Han är ingenjör.
På ett tåg?
Håll käften.
- Ja... - Duktig flicka.
Spring, Brandy!
Jag hörde att du slutade med expeditionerna.
Jag vet att det var svårt för dig att lämna hundarna.
Det är som det är. Det är inte mycket att snacka om.
- Inget att snacka om? Kom igen. - Jag vill inte prata om det.
Du kan inte gömma dig här ute, Jerry. Du hyr ut kajaker till nio-åringar?
Vad ska jag göra då?
Du kanske kan hjälpa mig eller något, för jag är inte säker längre.
Vet du vad du måste göra? Du måste släppa det.
Det betyder inte att du måste glömma.
Man känner igen en hundmänniska när man träffar en.
Hej, Mindo.
- Hur är det? Gick resan bra? - Ja, det var inga problem.
- Jag uppskattar att jag fick komma. - Nöjet är på min sida.
Du är en del av familjen.
Här. Jag tänkte att du ville ha den här.
Tack. Kom in.
Kom du för att be om ursäkt?
Jag visste bara...
Jag visste bara att du födde upp dem.
Du behöver inte be om ursäkt. Det handlar inte om att vara ledsen.
Vad handlar det om då?
När jag var en liten grabb, hade min far några slädhundar vid Yukon.
En sommar var han ute och gick i skogen med dem.
De stötte på en grizzlybjörn. Ung men stor.
Det första han gjorde var att attackera min far så han nästan miste livet.
När han vaknade till, såg han att två av hans hundar hade dött-
- när de hade försökt att rädda honom. Resten av hundarna var försvunna.
När han återfick sin styrka, gav han sig ut för att leta efter sina hundar.
Han sade att han var tvungen.
Vet du varför jag berättar den här historien?
Bara för att jag inte kommer att hitta mina hundar?
Historien handlar inte om hundarna, den handlar om min far som hedrade-
- vad hundarna gjorde för honom.
Vad som är viktigt är att finna det som betyder något för en.
21:a juni.
Antal dagar ensamma: 133.
Nu, mina damer och herrar, tillåt mig att presentera-
- och välkomna den man som för fem månader sedan i Antarktis-
- tog med sig den första kända meteoriten från Mercury...
Doktor Davis McClaren.
- Gratulerar. - Tack.
Tack så mycket. Det finns många som jag vill tacka-
- men först och främst min son Eric och min fru, doktor Eve McClaren...
...för hennes tålamod när jag reser runt jorden för dessa expeditioner-
- där många av dem hellre kan kallas för lönlösa jakter.
Jag vill tacka universitetet för deras stöd.
Jag skulle också vilja tacka hela teamet vid NSF-basen.
Utan dem hade varken upptäckten eller jag återvänt hem.
Tack. Ursäkta mig.
- Tack. - Ja, tack.
- Där är han. - Ja. Whiskey med is, tack.
Kvällens hjälte. Gratulerar.
Kul att du kunde komma. Jag var inte så säker på att du skulle komma hit.
Det var en sak... När jag senaste träffade dig...
...försökte jag föra över mina problem till dig. Jag borde inte ha gjort det.
Det var svårt att accepter att jag inte kunde komma tillbaka till hundarna.
Hur ligger det till med det där?
Jag ska faktiskt åka till Nya Zeeland senare ikväll.
- Du har alltså hittat en väg ned? - En bit. Jag tar mig till Christchurch-
- och om man väntar där länge nog, kan man få skjuts söderut.
Om du inte får det då?
Det är som när du sade till mig den dagen att stormen var på väg.
Man måste våga chansa för saker man bryr sig om.
Davis?
Ja, jag kommer strax.
Gå tillbaka till festen, du. Jag ville bara titta förbi och gratulera dig.
- Visst. Tack för att du kom. - Ingen fara.
- Hälsa familjen. - Det ska jag. Lycka till.
Tack.
Ha en trevlig kväll.
- Han har sovit sedan 20.00. - Bra.
Det betyder att han kommer vakna vid 05.00.
Hej, grabben.
10:e juli.
Antal dagar ensamma: 152.
Christchurch, Nya Zeeland.
- Hej. - Hej.
Får man hyra båten?
- Vad ska du ha den till? - Jag måste ta mig till McMurdo.
Inte en chans. Det är en fiskebåt.
Du kan höra efter vid Bailies. Det ligger där uppe. Det är en bar.
- Inte en chans, alltså? - Aldrig.
Ska jag ta dig till Antarktis i en 21 meter lång trålare?
Jag betalar dig. Inte mycket, men med allt jag har.
Jag är ledsen. Alla söker efter billiga resor till McMurdo.
Min båt är inte mycket att komma med.
Den kan gå sönder direkt om vi åker på ett isblock.
Jag har sett din båt, det kan fungera.
- Du är mitt sista hopp. - Ingen med lite vett kommer att köra-
- dig ut dig i annat än en isbrytare.
Ursäkta mig. Damen i baren köpte en dricka till dig.
Inte en chans. Ursäkta mig.
Vad gör du här?
Någon kille sökte efter en billig pilot för en expedition-
- och jag är alltid billig när det inte är högsäsong.
- Trevligt att se dig. - Detsamma.
- Vart är du på väg? - Till samma ställe som mig.
Vad i helvete?
- Hur är läget, Jer? - Vad händer?
- Hej, kompis! - Hur har du haft det?
- Trevligt att se dig. - Jag har saknat dig.
Detsamma.
Vad är det som händer? Vad är det för expedition?
En NSF-expedition.
Jag var på en resa som blev kortare än väntat.
Det visade sig att jag fick lite pengar över och... här är vi.
Du är grym!
Hur lång tid tror du det tar för dig att göra dig redo?
- Jag är alltid redo. - Den här vägen.
Ja!
Nu sticker vi!
Kom in, killar.
Det här är galet. Jag förväntade mig inte det här.
Ibland måste man höja sina förväntningar.
- Hur går det, Cooper? - Jag vill helst inte prata nu.
- Okej. - Tack.
Polarsyssel, det här är helikoptern Lima-November-Oscar-Mike-Bravo.
Begär tillstånd att landa på ert fartyg.
Det är uppfattat, ni har tillstånd att landa.
Nu kör vi, killar.
- Hej. - Hej.
- Jag tänkte om du ville ha sällskap. - Visst.
Det är en perfekt kväll för att kolla på stjärnor.
Stjärnfall betyder tur, inte sant?
Det vi hittar kan nog kännas svårt för dig, Jerry.
Jag vet.
Vad vi än hittar så är det värt resan.
Jag är glad att du är här, Katie. Jag är skyldig dig en tjänst.
Du är skyldig mig en massa saker. Det här är inte en av dem.
Nej, jag är allvarlig. Du förstod alltid varför jag var tvungen att göra det här.
Var försiktig, Jerry. Du börjar låta som en vuxen.
Hur går det med konduktören?
- Han är ingenjör. - Just det.
Vi träffas inte längre.
Det var ju synd.
Stäng av henne, mr Hansen. Vi måste ta oss en titt.
- Vad tror du om det? - Det är inte bra.
Isen är två meter tjock här.
Isen är djupare än vi trodde.
Vi borde väl inte vara förvånade, med tanke på vilken vinter vi haft.
Vi har rest halvvägs runt jorden och nu kan vi inte komma fram den sista biten.
Jag är ledsen.
Jag förmodar att det här är sista chansen för några sista idéer.
- Simonetta. - Vilken Simonetta?
Det är hans påhittade italienska flickvän. Inte nu, Coop.
Ett isberg lossnade från en ishylla och blockerade vägen för-
- adeliepingvinerna så att de inte kunde ta sig till deras fiskevatten.
- Det är inte relevant nu. - Lugn. Vänta.
Jag fick kartlägga pingvinernas nya rutt så att forskarna kunde hitta dem.
När jag följde efter dem, ledde de mig till den italienska basen...
...där Simonetta Pirelli gjorde i ordning en varm kopp choklad åt mig.
- Vad snackar du om? - Kom in till mitt kontor.
Vår bas ligger för långt bort för att helikoptern ska kunna ta sig dit.
Den italienska basen ligger ungefär halvvägs dit.
- Han har rätt. - Det är fortfarande en bit kvar.
Vänta ett tag.
Alla baser har samma utrusning, inte sant?
Men den italienska basen är utrustad med snövesslornas Rolls-Royce.
Den är snabb som sjutton.
Vi tar en av dem och åker till vår bas och gör vad vi ska.
På så sätt behöver jag inte tillbringa så mycket tid i luften...
Inget ont om dig, Katie.
Nu kör vi.
2:a augusti.
Antal dagar ensamma: 175.
Där är det.
Nycklarna finns i tvåan. Spadarna finns där borta. Vi måste gräva fram stället.
Det är hårt.
Härligt.
Alla ombord!
Fin snövessla, Coop.
Vad?
Inte så tokigt, va?
Vad vill du att jag ska säga? Att du är grym?
Det vore trevligt.
Okej, du är grym.
Du är helt klart grym, Cooper! Du är grym!
Tackar.
Och för dig, galna Katie... Du vet alla flygningar som jag genomlidit?
Ja...
Revansch är en rätt som helst ska serveras kall.
Jag tror att du menar "hämnd"...
Det är gamle Jack.
Vi kom hela den här vägen och de kom inte ens loss.
De kom loss...
De har tagit sig loss!
Kom igen, hundarna! Kom hit!
Kom, Max!
Hej!
Hej, Buck!
- Hej, Buck... - Max, vad har du haft för dig?
- Okej, inte ansiktet, inte ansiktet! - Du är så fin!
Ta det lugnt, pojken...
Duktig pojke, Max. Duktig pojke, Max.
Jag sade ju att vi skulle komma tillbaka. Se på er...
Kom hit, Shorty.
Inte i ansiktet... Jag behöver lite hjälp här, Jer!
Lite hjälp...
Buck! Lämna honom ifred! Kom hit!
Tack, Jer!
Duktig pojke, Buck.
Shadow, Truman, Max och Shorty. Jag kan inte tro det.
Duktiga pojkar. Mina fem lyckostjärnor.
Nästan perfekt.
Nu åker vi hem. Kom nu.
Det här borde räcka för att ta oss hem.
- Hjälp mig. - Okej.
Upp med dig, Shorty! Duktig pojke.
Kom, Shadow, nu sticker vi. Kom nu. Hoppa in där bak.
- Det börjar bli mörkt. Festen är över. - Kom hit nu, Max.
- Vill du sitta här fram? - Som du vill.
Nu åker vi. Fram med dig och sitt bredvid mig. Hoppa upp.
Max! Max!
Maya?
Maya...
Kom igen nu...
Du var duktig.
Du var duktig, Max. Duktig pojke. Du fick hem henne.
Jag är ledsen, tjejen.
Maya?
Hej...
Där är min flicka. Du mår ju bra.
Hur mår min favoritflicka?
Duktig flicka, Maya. Nu ska vi få hem dig, okej?
Nu åker vi hem.
Coop. Coop!
- Kommer hon att klara sig? - Ja, hon kommer att bli bra.
Vad säger du, Coop? Värm upp henne så sticker vi härifrån.
Jag ska bara bereda plats för en till.
Hjälp mig, Katie. Vi måste få in henne.
Kom hit, Maya.
- Har du henne? - Jag tror det.
Okej, Max, nu sticker vi. Kom igen. Duktig pojke.
Hur mår din flicka?
Hon mår bra.
Okej, nu kör vi!
Tillägnad till de antarktiska forskarna och deras hundar-
- vars mod och hjärta inspirerade oss till att göra den här filmen.